23.976 Ro sync © 01.06.2020
CU DRAG, PENTRU TOTDEAUNA, LAURA
Uneori, recunosc că e posibil
că nu voi mai fi în stare vreodată să termin opera vieții mele,
singura și unica mea carte.
Și că la final, fără ea
voi fi un nimic
și voi muri singur.
Dar ce cauți pe aici, cucoane Dominic?
M-a apucat o migrenă. M-am gândit că o plimbare m-ar ajuta.
Dar așa, în pijama, în preajma Crăciunului?
Să nu cumva să răcești. Uite!
Cu prima ocazie...
Ce-o să fie cu prima ocazie?
Cu prima ocazie o să...
E în sertar. L-am ascuns bine.
Cu prima ocazie, o să-l deschid.
Dar nu aici, la Piatra Neamț, unde mă cunoaște toată lumea,
ci departe, în alt oraș.
La București, bunăoară. În ziua de Paște.
TINEREȚE FĂRĂ DE TINEREȚE
Traducerea și adaptarea: veverița_bc și adicoto
Universul! Universul!
Ediție specială de Paște! Universul!
Războiul amenință România!
Universul!
Chemați o salvare!
Chemați ajutor!
Cine știe ce păcate a comis ca să fie fulgerat.
Se spune că cei ce mor de Paște ajung direct în Rai.
Dominic.
Te doresc lângă mine... Știi ce vreau să zic.
Te voi iubi până în ziua în care voi muri.
Ochii par a fi intacți.
Dar nu știu dacă el e orb sau nu.
Nici măcar nu știu dacă e conștient, dacă aude,
sau dacă înțelege ceea ce aude.
Dacă înțelegi ce spun,
strânge-mi degetul.
Sunt doctorul Roman Stănciulescu. Sunt aici ca să te ajut.
Bun! Am vrea să știm ce vârstă ai.
Pentru fiecare zece ani, strânge-mi degetul o dată.
Zece.
Douăzeci.
Treizeci.
Patruzeci.
Cincizeci.
Șaizeci.
Șaptezeci.
Are șaptezeci de ani.
Șaptezeci? Eu aș fi zis că are mai puțin.
Ei bine... în starea asta de larvă...
... e greu de estimat.
N-am mai cunoscut pe nimeni ca tine.
- Tu vrei să știi absolut totul. - Laura, încearcă să-ți imaginezi.
A nutri o pasiune pentru ceva,
a-ți dori ceva, a-ți dedica viața, apoi să dai greș.
Am 26 de ani, nu am nicio realizare...
N-am făcut nicio descoperire... Sunt un ratat.
Ai o soție?
- Nu. - Nu. Nepoți?
- Da - Da, nepot.
Vrei să-l informăm pe nepotul dumitale despre starea ta?
Nu.
Spune-ne care e prima literă a numelui tău. Continuă.
Voi spune alfabetul.
- A... B... C... D. D. - D.
Nu locuiește în București.
Are doar o rudă îndepărtată...
... și nu are soție.
Mulțumesc.
Va accepta orice fel de test,
oricât ar fi de periculos sau dureros,
pentru a verifica dacă nervul optic a fost sau nu afectat.
Interesant.
- Câți ani ziceai că are? - 70.
- Își ascunde vârsta! - E un tânăr în floarea vieții.
- Eu am venit aici pentru o educație. - Ce părere ai despre curs?
Profesorul Matei s-a ramolit rău de tot!
- Ne-a spus același lucru de 3 sau 4 ori - Eu n-am observat, dormeam.
E adevărat?
Eșecul, succesul... Sunt așa niște extreme, Dominic.
Tu însuți m-ai învățat despre Chandrakirti.
Conceptul tetralemmalogic. Cele patru posibilități:
Ceea ce spui este așa, sau nu este așa este și așa sau combinații.
combinare de este așa sau de nu este așa.
Știu că nu ți-am spus niciodată asta,
dar după prelegerea lui Edouard Chavannes, de la Paris,
am fost să mă întâlnesc cu el. Speram să...
să mă accepte ca student al său.
Mi-a spus că dacă nu stăpânesc chineza, sanscrita,
tibetana și japoneza,
nu voi ajunge niciodată un mare orientalist.
Dar nu i-ai spus că vrei să studiezi doar limba chineză?
I-am spus. I-am spus că studiez chineza de șase luni, șase ore pe zi.
S-a îndreptat spre tablă, a scris... vreo 20 de caractere pe ea,
apoi mi-a cerut să le pronunț, unul câte unul, și apoi să traduc pasajul.
"Ca să stăpânești limba chineză, îți trebuie o memorie de mandarin."
"O memorie fotografică. Memoria... unui mandarin."
Memoria unui mandarin.
Îmi aduc aminte că am auzit despre un caz asemănător, al unui preot
lovit de fulger, cu arsuri pe tot corpul,
și care a supraviețuit foarte mulți ani după aceea.
Adevărat, a rămas orb și mut. La fel cum e și pacientul nostru, probabil.
Nu vorbiți așa de tare, poate că vă aude!
Chiar vreau să mă audă. Hai să vedem cum reacționează.
- Poate că nu e mut. - Nu! Nu sunt mut!
Nu sunt mut!
Încearcă să pronunți orice cuvânt. Orice.
Plic... albastru.
- Plic albastru. - Plic...
De-abia i se țin dinții.
Chemați imediat dentistul. Vedeți dacă sunt gata radiografiile.
Nu!
- Ce mai urmează? - Scrie că:
"România ar putea fi nevoită să negocieze cu Hitler."
Franța ne abandonează naziștilor.
Are dreptate.
I-au sosit radiografiile.
Ar trebui să vă uitați peste ele.
Rădăcinile sunt sănătoase, dar dinții sunt împinși în sus de alți dinți noi.
Credem că ești în afara oricărui pericol.
De-abia acum devii un caz interesant.
Înțelegi de ce, nu?
După felul în care te-a lovit fulgerul,
trebuia să fi murit pe loc, altfel ai fi murit asfixiat.
În cel mai bun caz, ai rămâne paralizat,
mut sau orb.
Ești norocos, trebuie să recunosc.
Da.
Am comandat un set de danturi,
ca să poți mânca, și o proteză ca să poți vorbi normal.
Dar radiografiile arată că...
o nouă garnitură de dinți se pregătește să apară.
- Imposibil. - Da. E pur și simplu imposibil.
Și, totuși, radiografiile sunt cât se poate de clare...
Îți vor crește dinți noi.
Acum nu mai e vorba de un caz de "mort în viață",
ci de cu totul altceva.
Ce, anume,
nu știm încă.
Recuperarea ta e extraordinară.
Nu vreau să te obosesc. Odihnește-te. O să mă întorc mâine.
Au apărut știri și articole
În diverse gazete, majoritatea absurde, ridicole.
Ce faci?
Dinți noi!
Trebuie să ne ajuți să înțelegem asta.
Trebuie să știm mai multe despre dumneata: cine ești, ce profesie ai,
care e vârsta ta adevărată. Te rog, cooperează nițel mai mult.
Erai la fel de încăpățânat și în tinerețe?
Întotdeauna.
Ce tot insiști să scrii, tinere?
Aproape am terminat Antichitatea, Evul Mediu,
dar partea cea mai interesantă, originile...
- Originea limbajului... - Dar când ai s-o termini, Dominic?
Are nevoie de zece vieți ca să termine tot.
Originea limbajului, conștiința umană,
chiar și ideea de timp în sine. Astea cer ani și ani de cercetări.
Și cu puțina experiență a bibliotecarilor noștri de provincie...
Îmi pare foarte rău, domnule profesor.
Am întârziat la o întâlnire. Trebuie să plec.
E strălucit, strălucit! Dar...
Laura, iartă-mă. Am uitat complet.
Trebuie să vorbim, Dominic.
E foarte important pentru amândoi și nu mai pot să mă ascund.
Desigur. Ninge Nu vrei să mergem la Cafe Select?
Nu. Și te rog să nu mă întrerupi. Nu e ce te gândești tu.
Simt că nu mai ești al meu.
Simt că nu ești niciodată aici cu mine, că... trăiești într-un alt timp.
Nu mă gândesc la cercetările tale.
Orice ai crede tu, mă interesează.
Voiam să te ajut cu asta.
Dar tu continui să rămâi închis într-o lume străină
în care nu te pot întovărăși.
Și pentru mine, și pentru tine, cred că ar fi mai înțelept să ne despărțim.
- Nu! Laura, nu. - Suntem amândoi tineri.
Iubim amândoi viața.
Vei avea mai mult timp pentru cercetare.
Ai să vezi mai târziu...
Spune-i profesorului ce vrea să știe.
Spune-i că ai nevoie de o nouă identitate.
Gata, poți pleca, o să stau aici toată după-amiaza.
Am înțeles că vrei să vorbești cu mine în mod cinstit.
Nu trebuie să faci un prea mare efort.
Cuvintele pe care nu le poți pronunța, le poți scrie.
Mă numesc...
... Dominic Matei.
La 8 ianuarie
am împlinit șaptezeci de ani. Sunt profesor la Piatra Neamț.
Locuiesc pe strada Episcopiei, numărul 18.
Este casa mea.
Cuprinde o bibliotecă de aproape...
opt mii de volume,
pe care am lăsat-o prin testament liceului...
Ai șaptezeci de ani!?
Extraordinar!
Dacă voiți probe suplimentare, vă pot spune...
- ce cărți se găsesc pe birou, și orice... - Nu, nu-i nevoie.
E vreun album cu poze pe undeva?
Mai exact... poze cu dumneata din tinerețe? Și poate niște haine...
Vă implor să fiți foarte, foarte discret.
Agenții de la Siguranță
nu vor crede niciodată că am trecut de șaptezeci de ani.
Deci, nu vor crede că sunt cine sunt.
Desigur. Vom avea foarte mare grijă.
Câte nu se pot întâmpla când ești anchetat de ei...
Nu voi permite să se întâmple așa ceva.
E adevărat, totuși. Astea sunt vremuri dificile... în România.
De fapt...
am venit aici cu intenția de a mă sinucide.
Am pus deoparte un plic
cu destulă stricnină încât să pun capăt vieții mele goale.
Vă rog...
găsiți-mi o identitate fictivă.
Nu e vorba de asta.
Când nu vei mai avea barbă, vei părea un tânăr de treizeci și cinci de ani
sau patruzeci cel mult.
Stai liniștit.
Ești chipeș fără barbă, știi asta?
Ți-am adus geaca.
Dacă vă face plăcere, poate mă luați într-o seară la cinematograf...
Mânecile sunt prea scurte.
Iar cravata nu se asortează deloc. Arată ca hainele unui om bătrân.
Mergeți cu el.
Am mai văzut mașina asta. Am văzut-o azi-noapte, în vis...
Unii ar spune că e semn rău.
Eu nu sunt superstițios.
Suntem așteptați...
Domnule profesor...
- Bun venit. - Mulțumesc, domnule doctor.
Sunt niște trandafiri sălbatici pe undeva.
Vreau să notezi tot ce-ți trece prin cap.
Toate cărțile pe care le-ai citit, toate limbile pe care le cunoști...
Totul, toate amintirile, oricât ar părea de nesemnificative.
Dacă n-ai chef de scris,
sau ai prea multe de spus, utilizează magnetofonul.
E nemțesc, îmi pare rău s-o spun.
Înregistrează sunete.
Cum se folosește?
Memoria mea...
Memoria mea e incredibilă.
Cine a fost primul care a inventat armele?
Trebuie că era feroce și cu o inimă de fier.
Am o surpriză pentru tine!
Curând vei primi toate lucrurile tale de-acasă... de la Piatra Neamț,
cărțile, dicționarele și bunurile personale.
Ceasul pe care mi l-a dăruit ea...
Ți-am adus albumul de familie.
Cel cu fotografiile de la liceu și universitate.
La ce te gândești?
La ce fel de amintiri?
La ce fel de asociații?
Când mă uit la poza asta,
simt căldura... acelei dimineți.
Mirosul florilor de leandru.
Parfumul Laurei.
Săpunul cu care se spălase.
E de neuitat.
S-a căsătorit cu altcineva.
Apoi, un an mai târziu, a murit la naștere.
A fost groaznic.
E un fel de hypermnezie cu efecte laterale.
E prea mult.
Și e inutil.
Pare inutil pentru că nu știm încă ce să facem cu ea,
cu această fantastică recuperare a memoriei...
E inutilă.
În curând se va afla că cineva, un bătrân
de origine necunoscută,
a fost lovit de fulger și după zece săptămâni
e perfect sănătos, și tânăr din nou.
Să sperăm că nu se va afla și restul.
Diametrul antero-posterior, 19 centimetri.
Lungimea feței, 12 centimetri.
Și lungimea nasului, 6 centimetri.
Organul sexual pare normal pentru un bărbat de 40 de ani.
Obișnuit chiar și sub criteriul funcțional.
După părerea noastră, subiectul este din punct de vedere clinic, tânăr.
Ți-am spus că va avea loc o consultare internațională.
Trebuie să vadă cu ochii lor.
Nu le-au venit să creadă rezultatele publicate în "La Presse Medicale".
Nici eu nu mă așteptam la așa întrebări.
Mai ales de vreme ce încă eram la spital
și nu aveam cum să confirm sau să exclud
posibilitățile sexuale. Scuză-mă.
Ai scris ceva despre vise erotice.
Ești sigur că erau vise?
Nu știu.
Dar dacă am confundat visele erotice cu experiențele adevărate...
viața mea e mult mai interesantă decât mi-am imaginat eu.
Bun! Informația asta e prețioasă.
Mulțumesc.
Dar în cazul tinerei din camera 6... prietene,
femeia aceea ne-a fost trimisă de Siguranță.
Care tânără din camera 6?
Am impresia că ne-am mai întâlnit undeva.
Evident că ne-am mai întâlnit.
Și chiar de mai multe ori.
M-ai impresionat. Ești foarte discret.
Unde și când?
Ultima oară, azi-noapte, în camera numărul șase.
Camera dumitale e alături.
Nu-ți face griji. Trebuia să se întâmple astfel,
să fii confuz fără noi.
Pentru ca oamenii să creadă că nu poți face diferența între vis și realitate.
Cine are grijă de mine?
Crezi că ai trecut prin toate astea datorită soartei?
- Cine are grijă de mine? - Nu contează asta acum.
O să afli mai târziu. În plus, deja ai ghicit pe cineva. Altfel...
de ce nu i-ai spus profesorului despre...
- anumite vise ca ăsta? - Încetați.
- Dacă știi că mai există cineva... - De ce nu l-ai menționat niciodată?
Nu trebuie să mă gândesc, nu trebuie să mă gândesc la nimic.
Nu trebuie să mă gândesc...
Da, înveți mai repede, mai profund, în somn.
I-ai spus profesorului că în somn ți-ai continuat studiile din timpul zilei.
Un pic câte-un pic, ai descoperit că stăpânești chineza.
La fel cum mai târziu ai descoperit că stăpânești și alte limbi.
- Încep să înțeleg ce mi se întâmplă. - Da?
Bun.
Concentrarea enormă de electricitate, care a explodat direct deasupra mea
mi-a regenerat organismul și...
a amplificat în mod fabulos toate facultățile mele mentale.
Dar această...
descărcare electrică a făcut de asemenea posibilă apariția unei noi...
personalități, un fel de...
- "dublu". - Bravo!
Formula "dublului" e corectă și utilă. Dar...
nu te grăbi s-o comunici Profesorului.
Ce pot să spun? Un bărbat era pe cale să traverseze strada.
Avea vreo șaptezeci de ani... optzeci de ani.
Tânăra din camera 6 a dispărut acum două zile.
Tovarășa ta de-o noapte, sau mai multe.
Mă tem că mai multe.
Mă iubești
Da, mai mult decât îți poți imagina.
Spune-mi cât de mult mă dorești.
Cât mă dorești
Ești visul, ești zeița mea.
A înregistrat toate conversațiile voastre și le-a transmis Gestapo-ului.
Și când ți-a pus întrebări în rusă, poloneză sau germană,
ai răspuns fără dificultate în toate acele limbi.
Se prea poate ca după ascultarea înregistrărilor,
cineva cu o funcție înaltă în Reich,
să hotărască să te răpească.
Să mă răpească?
Tu ai devenit cel mai valoros
specimen uman de pe fața Pământului.
Vino și mănâncă niște pui.
Toate școlile de medicină din lume ar dori să te studieze.
Ca pe un porcușor de Guineea.
Facem tot posibilul ca să împiedicăm asta.
Domnule profesor! Trebuie să veniți repede în birou.
Vă rog, domnule profesor, e urgent.
Ne deranjează nivelul dumitale de cooperare, domnule profesor.
După cum vezi, guvernul tău a ordonat să renunți la pacientul dumitale,
și la toate dosarele medicale, și să le treci în custodia noastră.
Îmi pare rău, nu mă pot supune unei asemenea decizii.
Nu te poți supune?
Nu voi renunța la pacient. În calitate de doctor al său,
starea lui nu va permite transferul în acest moment.
Mă voi întoarce cu un doctor german.
Bun. Te comporți așa cum ar trebui, pentru a crea confuzia necesară.
"Dublul". Răspunde întotdeauna la întrebările pe care mă pregătesc să le pun.
Ca un adevărat înger păzitor...
Și această formulă e corectă și utilă.
- Mai sunt și altele? - Multe.
Bunăoară?
Alături de îngeri și îngeri păzitori, sunt puteri,
arhangheli, serafimi, heruvimi...
Ființe prin excelență intermediare.
Intermediare între conștient și inconștient?
Evident!
Dar, și între natură și om,
între om și divinitate,
rațiune și eros,
feminin și masculin,
întuneric și lumină, materie și spirit...
Ajungem deci la vechea mea pasiune?
Filozofia religiei?
Da. Pentru tine, întotdeauna se va ajunge la asta.
Nu pot crede
în realitatea obiectivă a persoanei cu care stau de vorbă.
o consider "dublul" meu.
Într-un anumit fel, așa și este. Dar asta nu înseamnă că...
nu există în chip obiectiv, independent.
- Mi-ar plăcea să mă las convins, dar... - Știu, în controversele metafizice...
probele empirice nu au valoare. Dar...
nu ți-ar plăcea să primești chiar acum câțiva trandafiri proaspăt...
- culeși din grădină? - Întotdeauna mi-au plăcut trandafirii...
Unde vrei să-i așezi?
În nici un caz în pahar.
Vreau unul chiar aici,
în mâna mea dreaptă.
așa cum o țin acum, deschisă.
Un altul pe genunchi?
Și al treilea? Unde vrei să așez al treilea trandafir?
Să vedem...
Lucrurile sunt mult mai grave decât ne așteptam.
Acum știm precis de ce Gestapoul va încerca orice, orice,
ca să pună mâna pe dumneata.
De ce?
Printre intimii lui Goebbels,
se află și un personaj enigmatic și ambiguu,
un anume doctor Josef Rudolf.
Doctorul Rudolf crede că
electrocutarea printr-un curent de cel puțin un milion de volți
poate produce o mutație radicală a speciei umane.
Vestea acestui experiment a ajuns la urechea lui Adolf Hitler,
care a devenit interesat personal de cazul dumitale.
Atenție! Începem experimentul! Acum!
Vor să te împrumutăm lor,
- pentru o perioadă de timp. - Ferească sfântu'!
Timp, Dominic. Nu mai avem timp.
Frontiera austro-elvețiană. Pașapoartele la control!
Vă rugăm să coborâți și să vă luați toate bagajele.
Ordinul de la Viena se aplică tuturor cetățenilor.
De ce?
Am un pașaport valabil.
Vă rog să mergeți înapoi!
Haideți!
Vedeți dvs, cooperarea mea cu naziștii e doar una simbolică. Haideți!
- Mult noroc! - Mulțumesc.
Geneva, 7 mai, 1941.
Dominic Matei. Dictare.
Documentele din cutia de valori reprezintă un rezumat
al vieții mele, ce a fost profund schimbată
în primăvara anului 1938, în fața Gării de Nord din București.
Primele mele experiențe au fost descrise și analizate
de către profesorul Roman Stănciulescu,
în rapoarte ce au fost apoi confiscate de naziști.
Războiul se dezlănțuie în jurul meu.
Sunt un fugar în neutra Elveție, încercuit de puterile Axei.
Țara mea natală, România, a făcut un pact cu diavolul, Adolf Hitler,
și ar putea fi în curând în stare de asediu.
NEMȚII ASEDIAZĂ LENINGRADUL
Am pierdut legătura cu bunul meu prieten, profesorul Stănciulescu,
ceea ce ar putea însemna că a fost ucis.
Trăiesc cu frică, îngrozit de ceea ce m-ar putea aștepta pe alei,
scăpând de captivitate cu ajutorul simțurilor,
mutându-mă din hoteluri în pensiuni,
mereu lucrând la cartea mea.
NAZIȘTII CUCERESC ÎN AFRICA DE NORD
30 noiembrie, 1941. Zurich.
Dominic Matei.
Am explicat în portofoliul B cum am găsit instinctiv talentul de a mă apăra,
trăind ca un agent secret, am descoperit capacitatea de a falsifica documente,
a modifica adrese și a pregăti deghizări.
JAPONIA INTRĂ ÎN RĂZBOI ÎMPOTRIVA AMERICII ȘI MARII BRITANII
ATACĂ BRUSC ÎN HAWAII; S-AU DUS LUPTE GRELE PE MARE
Cu puțin înainte de a dispărea,
profesorul Stănciulescu a deschis un cont bancar pentru mine Ga Geneva
sub numele de William Pedersen.
Acum, fără el, fondurile vor fi retrase.
Bună dimineața, domnule Pedersen.
Iar eu va trebui să găsesc alte modalități de finanțare.
GERMANIA ȘI ITALIA DECLARĂ RĂZBOI STATELOR UNITE
20 februarie, 1942.
Berna.
Trebuie să confrunt adevărul incontestabil și zdrobitor că sunt un mutant,
ca un personaj dintr-un roman științifico-fantastic,
sunt un ciudat super-om al viitorului.
O cafea, te rog.
Am acces la cunoștințe indisponibile omenirii.
La puteri pe care eu nu le înțeleg pe deplin.
CHURCHILL, "IMPERIUL BRITANIC ÎN PERICOL DE MOARTE"
În ciuda acestor lucruri, încerc să mă port ca un intelectual de rând.
Lucrez la terminarea cărții mele,
documentez originile limbajului și a conștiinței umane.
Am început să-mi dau seama,
că orice text aș fi avut în fața mea, dacă doream să-i știu conținutul,
pur și simplu... îl știam.
NAZIȘTII SPUN CĂ AU INTRAT ÎN STALINGRAD. RUȘII RECUNOSC CUCERIRILE GERMANE
Campione. 23 octombrie, 1942.
Am găsit că-mi pot mări veniturile,
câștigând destul cât să nu trezesc bănuieli.
Nimic nu e ceea ce pare: eu sunt dovada vie a acestui lucru.
Dominic Matei?
N-am încredere în nimeni.
Uită-te la astea.
Astea au fost făcute la clinica doctorului Stănciulescu. În 1938.
Acum zece luni, pe 8 ianuarie
ai împlinit 74 de ani.
11 din nou.
Și încerci să pari mai bătrâni. Ochelarii nu sunt pe rețetă.
Tot nu, mulțumesc, tot nu știu
cu cine am plăcerea de a vorbi.
Ted Jones, corespondent al "Life Magazine".
Ascultă-mă.
Elveția e înconjurată complet de puterile Axei.
Vreau să mă retrag. Mulțumesc.
Sunt în misiune specială din partea Statelor Unite.
Chiar cred că mă confunzi cu altcineva.
Putem să-ți protejăm identitatea. În totalitate.
Am o organizație foarte puternică în spate,
știu că te pot ajuta în vreun fel.
Te putem plăti. Sau putem face niște aranjamente pentru tine.
Orice te-ar putea ajuta.
Engleza ta e perfectă, dar nu spui nimic.
Mă tem că trebuie să rămân neutru în toată treaba asta.
Acum, dacă vrei să mă scuzi...
Dacă cineva mi-ar spune că magicienii autentici există printre noi,
sfinți, bodhisattva, sau orice altă ființă cu puteri miraculoase, l-aș crede.
Într-o anumită măsură, cee ce spui tu e adevărat.
Dar ai atins libertatea de a accepta sau respinge aceste noi condiții,
de a le folosi pentru a termina opera vieții tale, sau poate nu.
Te-ai hotărât?
Le vei folosi pentru bine sau pentru rău?
Ai hotărât?
În ciuda precauțiilor mele mi-era teamă că mă predam singur
stând la discuții cu colegi și profesori de la Universitate
Știam mai mult decât oricare din ei.
Și înțelegeam lucruri pe care ei nici nu le bănuiau că ar exista.
Știu că ați fost un bun prieten al profesorului român, Stănciulescu.
Îmi pare rău, am auzit că a murit într-un accident de avion.
Dar putem discuta de asta când va ajunge prietenul meu aici.
I-am spus să vină la ora 9.
- Prietenul dvs? - Doctorul Monroe.
Directorul unei importante fundații de gerontologie.
E elvețian. Ca și mine.
Ca tine.
Știi, am un nume.
Nu vrei să-l cunoști?
Ai grijă.
- Știe cine ești. - Bună, sunt doctorul Monroe.
Șeful fundației care studiază materialele profesorului Stănciulescu.
Mă tem că nu știu despre ce vorbiți.
La credința că tinerețea și viața pot fi prelungite
prin alte metode decât prin metode biochimice.
Pricepi despre ce vorbesc?
- Nu, îmi pare rău. - Metodele propuse...
de naziști, dr Rudolf.
Electrocutări la milioane de volți. Sau și mai mult.
Nebunie.
Sper că această metodă nu a fost încercată niciodată.
Dar informatorii noștri spun că profesorul Stănciulescu
a lucrat cu niște cazuri de întinerire.
induse de fulgere.
Știm cine ești, domnule Dominic Matei.
Am o altă întâlnire. Chiar trebuie să plec.
Îmi pare tare rău. Știu,
Am putea lua cina... Mai pe seară.
Domnule Matei.
Ce facem cu timpul?
Întrebarea aceea, "Ce facem cu timpul?" exprimă
ambiguitatea supremă a condiției umane.
Habar n-am despre ce vorbești.
Ne-a fost oferită o oportunitate.
Nouă, rasei umane.
Nouă?
Nu.
Amândoi știm ce va urma:
un război nuclear, distrugeri cataclismice.
Dar spre deosebire de ceilalți,
eu încerc să găsesc semnificația acestei catastrofe iminente.
Gândește-te la mine ca un ultim optimist european.
Asta poate fi opera vieții noastre. Te rog.
Sunt puțini aceia care știu din 1938 că exiști.
Faptul că ai apărut din senin înseamnă că ai o misiune specială,
și că tu posezi metode ce cunoaștere
mult superioare celor disponibile nouă.
Faci o mare greșeală.
Ce este indispensabil unei existențe cu adevărat umane?
De exemplu... patrimoniul artistic occidental. Muzica și poezia.
Dar și o parte din filozofia clasică.
Și mai presus de toate... știința.
Omul post-istoric va fi alergic la știință cel puțin unul sau două secole.
Nu. Întotdeauna știința.
- Știința mai presus de toate! - Dominic!
Sunt surprins că tu...
Dominic! Să nu crezi nimic din ce spune.
Vino, Dominic. Alătură-mi-te în această lucrare.
El e doctorul Josef Rudolf, cel mai dedicat om de știință al lui Hitler.
Adolf Hitler.
Dacă l-ai cunoaște...
De-ai fi fost vreodată în prezența lui...
De ți-aș putea-o descrie...
Oricum... îl vei întâlni în curând.
Nu! Cei din Gestapo l-au ucis pe Stănciulescu, iar Rudolf...
Trădătoareo! Tu ai vrut-o!
- N-ai de ales, orice-ar fi. - Dominic...
Mi-ai apărut în vise.
Te rog, iartă-mă! Te rog...
Spune adevărul.
Chiar n-ai de ales, orice-ar fi.
NEMȚII ÎNVINȘI LA STALINGRAD Rușii spun că au ucis 500.000 de naziști.
ITALIA SE PREDĂ
PARISUL ELIBERAT!
HITLER E MORT
GERMANIA SE PREDĂ NECONDIȚIONAT
BOMBA ATOMICĂ A FOST ARUNCATĂ
EXPLOZIE NUCLEARĂ ÎN RUSIA
COMUNIȘTII TRIUMFĂ ÎN CHINA
RUȘII INVADEAZĂ COREEA
MACARTHUR VREA SĂ ARUNCE BOMBA ATOMICĂ DEASUPRA CHINEI
EXPERIMENTELE CU BOMBA CU HIDROGEN ȚINUTE CU SUCCES LA ENIWETOK
EXPLOZIA UNEI BOMBE CU HIDROGEN VĂZUTĂ ÎN RUSIA
Geneva, 1955. 20 august. 1031 dimineața. Dominic Matei.
Am hotărât să nu mai scriu în engleză,
și în schimb, să folosesc o limbă artificială inventată de mine.
În acest moment sunt pe cale să descriu situații paradoxale
imposibile de exprimat în orice limba cunoscută.
Asta îmi va permite să descriu
lucruri ce nu au fost scrise niciodată
Această limbă va putea fi descifrată
numai de un computer foarte evoluat.
Mărturia mea este, deci adresată viitorului
să zicem..anului 2010.
Dar în beneficiul cui?
Războaiele nucleare iminente
vor distruge multe civilizații
Ceea ce va provoca fără niciun dubiu
un val adânc de pesimism
fără precedent în istorie.
O confruntare universală.
Mărturia mea, descifrată în viitor
va fi antidotul disperării.
Pentru că va demonstra potențialul umanității.
Într-un viitor îndepărtat va ieși la lumină
o specie superioară lui Homo Sapiens.
Aceasta depinde de conservarea materialului
depozitat astăzi în caseta de siguranță.
Nu știu în ce mod va fi asigurată.
Dar nu am dubii
va rămâne întreg
Altfel...
viața mea va fi lipsită de semnificație.
Scuzați-mă. Care e cel mai bun drum spre vârf?
E Laura?
Se teme de drumurile pline de gropi.
Nu cred că ar trebui să continuați. Se apropie o furtună.
Suntem obișnuite cu furtunile de munte.
Și oricum, nu putem aștepta.
Este.
Vacanța se va termina în câteva săptămâni.
Cred că pot să vă ajut.
Tare, tare...încă puțin.
E potrivit.
Eu sunt Veronica. Care e numele tău?
- Dominic. - Cu ea folosește-ți numele adevărat.
Mulțumim.
- Aveți grijă! - La revedere, Dominic.
Pot doar să ghicesc ce s-a întâmplat.
Când furtuna adevărată s-a dezlănțuit probabil erau pe drumul de coborâre
acolo unde lovesc de obicei fulgerele.
Mă tem că ar fi putut fi îngropate într-o alunecare de stânci
sau lovite de un fulger.
- Numele dumneavoastră? - Martin Audricourt.
Pașaportul, vă rog.
Știți... aș putea oricând lua un taxi de unul singur...
Dacă am nevoie de vreun ajutor am să vă chem de la primul service auto.
Nu cred că au avut timp să ajungă la adăpost.
Ar fi putut să se refugieze într-una din crevasele din munte.
Uite, mașina lor.
E o femeie aici.
E moartă.
Om, shanti, shanti...
Veronica?
Ce s-a întâmplat?
Ești bine?
Sanscrită...
- Om, shanti, shanti... - Cum este posibil?
A avut un șoc.
- Suferă de amnezie. - Ce limbă vorbește?
Ce spune?
E o limbă indică. Cred...
Actele ei o identifica drept Veronica Buhler,
25 de ani,
de profesie profesoară, locuiește la Liestal, în cantonul Bale-Campagne.
- Mă scuzați, dar... - Da?
sunteți singurul care o poate calma. Și care-i vorbește limba.
- Dle... - Audricourt.
Sunt student la lingvistică.
Namaste
Ce ne puteți spune, dle Audricourt?
Tânăra
crede că trăiește în nord-estul Indiei acum patrusprezece secole.
Simte că a petrecut câteva luni într-o peșteră
meditând.
Aici se afla când s-a dezlănțuit furtuna
și a văzut un fulger
lovind muntele, deasupra ei.
Au fost dislocate multe stânci mari
care au blocat intrarea în peșteră.
- Asta e totul? - A, crede că numele ei este Rupini.
Fiica lui.. Nagabhatta,
descendentă a uneia din primele familii convertite la budhism.
A devenit discipolă a filozofului..
Chandrakirti.
De aceea se afla în peșteră. Copiindu-i lucrările.
Înțeleg.
Vă deranjează dacă discut puțin cu colegii mei?
De loc.
Vom invita niște doctori din Zurich
Basel și Geneva să o vadă.
- Dacă pot face o sugestie... - Da.
Poate niște experți de la Institutul Oriental din Roma ar fi necesari.
Necesari...pentru ce?
Să confirme dacă ceea ce spune ea este adevărat.
- Adevărat... - Exact.
Bună ziua.
Bună ziua, vi-l prezint pe profesorul Giuseppe Tucci
de la Institutul Oriental din Roma. Eu sunt asistentul său, Blasi.
Bună ziua.
Profesore Tucci, sunt onorat.
Înainte de a începe...cine a compus telegrama și a inclus particularitățile?
- Eu, profesore. - Ești sanscritist?
Nu tocmai.
Dar sunt interesat de studiile orientale.
Am venit doar datorită raportului dvs.
- Mulțumesc. - Ați făcut bine.
Omagiile noastre, Doamnă.
Fiți bineveniți amândoi.
Unde mă aflu?
De ce nu îmi înțelege nimeni cuvintele?
Ca și în vise
mintea este maleabilă.
Am tradus ceva în limba engleză.
Cunoștințele tinerei
despre filozofia Madhyamaka și maestrul ei, Chandrakirti
sunt convingătoare.
Discuția a devenit mai delicată când Rupini ne-a întrebat
ce s-a petrecut cu ea
unde se află și de ce nimeni nu a înțeles-o.
Și ce i-ați spus, profesore?
- Eu încep întotdeauna cu Maya. - Iluzia cosmică.
Marea magie.
De fapt, i-am spus că nu e un vis.
Dar că are loc în partea iluzorie a visului
pentru că este despre viitor. De acolo și timpul.
Acum, prin excelență, timpul nu este real.
Nu cred că am convins-o, dar din fericire
e entuziasmată de logică și dialectică. Asta am discutat în mare.
Profesore...
toate acestea pot fi numite...
cum să spun...
- Adevăr? - Adevăr?
V-aș sugera o călătorie în India.
Mai exact în provincia Uttar Pradesh
la peșterile unde Rupini pretinde că a meditat.
Cred de asemenea că Institutul Oriental din Roma
al cărui președinte sunt, va finanța expediția.
Iar tu, tinere, cred că ar trebui să ne acompaniezi în India.
- Aș fi încântat, profesore. - Perfect.
AM înțeles ca va fi pusă într-un somn adânc înainte de a părăsi clinica
și va dormi continuu până vom ajunge în apropierea peșterilor.
Turnul, aici Charlie Delta. pregătiți de aterizare.
Ușor.
Suntem la frontiera cu Nepalul
După ceea ce spune Rupini,
pe aici vom găsi peșterile unde a meditat.
E un noroc să avem un pandit din Gorakhpur
care să fie familiar cu filozofia Madyamika.
Îi va fi alături când se trezește.
- Namaste. - Namaste.
Ascundeți-vă cu toții. Repede, să mergem.
Haide!
Fără formă
fără simț
fără gânduri
fără alegere
fără conștiință
Trecut, trecut,
dincolo de trecut de orice trecut
Luminează-te.
Bun venit.
De ce a trebuit să zbor atât?
Pentru că eu eram aici.
Cunosc aceste locuri.
Înapoi, ascundeți-vă.
Aici sus.
Ești bine?
A recunoscut-o.
Peștera. Aceasta este. Doar că intrarea e blocată.
Nu cred că mai ai nevoie de mine. Pentru o vreme.
E trează, dar nu a deschis ochii.
Namaste.
Cum te simți, Rupini?
Nu cumva..nu cumva te-am întrebat azi despre drumul de urmat?
Mă cheamă Veronica Buhler.
Și vorbesc trei limbi, germană, franceza și engleza.
Ați încercat vreodată să învățați vreo limbă orientală?
- Niciodată. - Sau măcar...
ați citit vreodată ceva despre India sau despre cultura indiană?
- Câteva cărți populare. - Ca de exemplu?
Rudyard Kipling cred. Cărțile Junglei.
Ați auzit vreodată numele... Rupini?
Nu.
Într-o viață anterioară Veronica Buhler a fost Rupini.
Pentru majoritatea orientaliștilor aș zice
că avem un exemplu clar
de transmigrație a sufletului.
Tinere, părerea ta?
Ca un orientalist neofit, nu pot decât
să citez concepțiile clasice ale tradiției indiene
începând cu Upanishadele și Gautama Buddha.
Mă scuzați, dar e exact ca în Upanishade
în Brhadaranyaka și Chandogya Upanishad.
Acolo se regăsește această credință pentru prima dată.
E vorba de karma, nu?
Mi-este foarte greu să cred că am mai trăit înainte.
Cum se numește?
- Metempsihoză. - Metempsihoză...
Pentru mine nu are niciun sens.
- Poate... - Poate?
Poate am fost posedată de un spirit rău.
- Ei bine... - Nu ne lasă niciodată în pace.
Mă încurcă și mai tare.
Mi-e teamă că înnebunesc.
Vă rog, Doar un interviu.
De ajuns, să mergem.
Taxi!
Pornește, oriunde!
Cred că ar trebui să plecăm de aici
Cred că ar trebui să mergem undeva unde să putem să fim singuri.
Să mergem undeva unde este frumos.
o insulă Mediteraneană
Dominic, mă faci foarte fericită.
Privește, o pasăre. Ce păsări sunt aici în Malta?
Vulturi maltezi.
- Bine ați venit. - Mulțumim.
- Mulțumesc. - Mulțumesc.
Mulțumesc frumos.
Singuri, în sfârșit.
- Dominic, e splendid aici. - Da, așa este.
Prima dată când am deschis ochii și te-am văzut
mărturisesc că mă gândeam
că dacă aș fi cu trei sau patru ani mai în vârstă
și m-ar cere în căsătorie
aș spune da.
Veronica.
Iubirea mea.
E adevărat?
Da.
Te iubesc, și te-am iubit din totdeauna.
Veronica...
Înțelegi?
Nu cunosc această limbă.
E antică.
Dincolo de asta.
De ce a trebuit să știe?
Veronica...
Liniștește-te.
Te-am prins.
Te țin eu.
E în regulă.
Te țin eu. Sunt aici.
Te țin eu.
Te iubesc, draga mea. Te iubesc.
- Era vocea lui Rupini? - Da.
Se mișcă înapoi în timp.
De la sanscrită la limbi mai vechi.
Era egipteană.
Poate ne vei duce la un timp de dinaintea istoriei.
La originile limbii.
Acolo unde mi-am dorit să ajung mereu dar nu am putut niciodată.
- Dar mă ajută să-mi termin munca. - Bine
- Bine, vreau să te ajut. - Știi, sunt...
Am 88 de ani. Cu adevărat.
Dacă aș fi trăit anii lui Rupini aș fi mai bătrână decât tine.
Atunci hai să dansăm.
- Te rog. - Mulțumesc.
Nu cred că vom fi recunoscuți chiar cu toate acele poze din reviste.
- Pozele noastre încă apar? - Dă-mi să văd.
UN CUPLU REMARCABIL
Ce s-a întâmplat?
Mă simt tot timpul obosită. Și nu înțeleg de ce.
Ceva se petrece înlăuntrul meu. Pot să simt.
Și are dreptate. Excesele paranormale au epuizat-o.
Șampanie?
Mulțumesc.
Veronica?
Veronica!
Rupini!
Nu! Veronica, nu!
Veronica! Mi-a fost așa de frică!
- Ce este? - Am avut un vis.
Un vis oribil.
Ce ai văzut? Ce ai visat?
Era într-un loc, lângă un râu și cineva...
un străin care avea un cap ca de câine și venea spre mine.
Iar în mână... avea...
Explică-mi! Vreau să știu ce cunoaște Rupini.
Știe lucruri... pe care încă nu le înțelegem.
- Nu e adevărat. - Nu!
- Să nu mă părăsești. - N-am să te părăsesc.
Veronica
străinul din visele tale probabil era Shiva.
Iar în mână avea un craniu
Pentru că Shiva a creatorul vieții. Și distrugătorul ei.
Dominic, cineva care seamănă cu tine ne spionează.
Eu n-am văzut pe nimeni.
Lângă poartă. Uită-te.
Nu e nimeni.
Poate m-am înșelat.
Ai stat prea mult în soare. Să intrăm.
În realitate am 88 de ani.
E în stare de hipersugestie.
Spune-i că o iubești.
Spune-i că ai iubit-o din totdeauna.
Te iubesc.
Te-am iubit din totdeauna.
E sumeriană.
Nu, e babiloniană.
După egipteană și babiloniană
vor urma probabil la un moment protoelamită și sumeriană.
Coboară din ce în ce mai adânc în trecut.
Dar cât de departe se va duce?
Munca ta de o viață va avea în sfârșit ceea ce îi lipsește.
Fiecare noapte, timp de două săptămâni Veronica a mers mai departe în timp.
Prin limbi necunoscute.
Istorie nescrisă.
Apropiindu-se. Și mai mult
de momentul inarticulat
al începutului.
Dar cu ce preț?
Doamna nu suferă de nimic. Clinic, e sănătoasă.
- Sunteți sigur, doctore? - Da.
I-am prescris câteva injecții cu vitamine și minerale.
S-ar putea sa fie o condiție nervoasă
care precede intrarea în menopauza la unele femei.
Dar câți ani credeți că are, doctore?
Spre cincizeci.
Are 25.
Unde au dispărut toate oglinzile?
Aduceți-mi una.
Veronica, ești bolnavă.
Adu-mi o oglindă, Dominic, te rog.
Poate aceea.
Ar fi trebuit să înțeleg asta de la început.
Încă o regresie și va ajunge la protolimbi.
Opera ta de o viață va fi completă.
Știi că am dreptate.
Dominic.
Privește.
Dă mâna.
Vino să stăm.
Veronica, eu sunt vinovat pentru asta.
- Nu, eu sunt. - Ascultă-mă.
- Ascultă-mă și nu mă întrerupe, te rog. - Nu, eu sunt.
Ascultă-mă.
Dacă rămân să trăiesc alături de tine în curând nu vei mai fi.
Nu mai pot spune altceva Dar trebuie să mă crezi.
În realitate noi nu am îmbătrânit.
Când voi dispărea din viața ta, tinerețea și frumusețea își vor reveni.
Nu mă părăsi, Dominic.
- Te rog, nu mă lăsa. - Am fost blestemat să pierd
tot ceea ce iubesc.
Dar prefer să te pierd tânără și frumoasă așa cum ai fost și vei fi din nou.
Fără mine.
- Altfel te vei stinge în brațele mele. - Mi-ai promis.
Că nu mă vei părăsi.
Eu...
...am să te...
părăsesc.
Dacă mă părăsești,
am să mor fără tine.
Dacă peste câteva luni, nu vei fi cum ai fost
și nu îți vei fi revenit complet
în clipa în care am să primesc un semn de la tine, am să mă întorc.
Doar trei, patru luni, așteaptă.
Undeva...
...departe de mine.
Nu mă părăsi, te rog, te rog.
Dominic. Dominic!
Trenul de 3 și 10 de la București spre Iași va pleca în cinci minute.
Bună seara.
- Audricourt. - Semnați aici vă rog.
Mulțumesc.
- Camera 19, la etajul 2. - Mulțumesc.
Apropo, știți cumva dacă mai există Cafe Select?
Cum ar putea să nu mai existe? E un monument istoric.
Bineînțeles.
Ați auzit de profesorul Dominic Matei?
- M-am născut aici. - Deci știți că...
frecventa Cafe Select tot timpul cât a fost profesor aici, la Piatra Neamț
- E corect. - Poftim cheia.
- 19? - La etajul doi.
- Bine. - Bun venit acasă.
Cafe Select!
Binele și răul își pierd semnificația
iar în absolut, ființa și neființa.
Da, dar nimeni nu are curajul să susțină
că la orizontul acestor filozofii
războaiele atomice trebuie să fie dacă nu justificate, cel puțin admise.
Nu, resping asta.
Adevăratul sens al catastrofelor atomice nu poate fi decât acesta:
Mutația speciei umane și apariția Omului Nou.
Dar războaiele atomice vor distruge popoare întregi.
- Civilizații. - Acesta e prețul ce trebuie plătit.
Cum poți spune așa ceva?
Impulsul electromagnetic va crea
un potențial nelimitat pentru omul post-istoric.
Da, dar ar putea acționa și invers să provoace o regresie a speciei.
Tot ceea ce contează e cunoașterea. Și perfecționarea ființei umane.
Deci ceea ce vrei să spui e că scopul scuză mijloacele.
- Nu există altă cale. - Așa cum nu există pentru Veronica.
îmbătrânirea și suferința...și moartea.
Nu exista altă cale. De aste nu ți-ai terminat cartea.
- Ai să fi mereu un ratat. - Nu.
Dominic, ce ai făcut?
Dominic, salvează-mă
Dominic, ce ai făcut? Ce ai făcut?
Iar al treilea trandafir?
Unde să pun al treilea trandafir?
Unde să-l pui?
Dominic?
Dominic Matei?
Tu ești?
Slavă domnului. Te-ai întors.
Dr Neculache, priviți. S-a întors.
Cuconul Dominic e aici.
Cu alte cuvinte, povestea o ia de la capăt.
Prietene.
- Dominic, tu ești. - Visez.
Visez. Iar când mă trezesc
simt că am început cu adevărat să visez.
E ca povestea lui Ciuang-Tse și a fluturelui.
- Povestea lu Ciuang-Tse și a fluturelui? - Da.
O trestie...visa că este un fluture...
care se visa rege... ce se visa fluture.
Știu foarte bine că visez.
- Și în câteva minute am să mă trezesc. - Ești treaz, Cucoane Dominic.
Ești doar obosit. De fapt...
arăți foarte obosit.
În regulă. Între 20 decembrie 1938 și seara asta...
s-au petrecut multe lucruri.
Dar atunci se și întâmplă, Cucoane Dominic.
- Azi este 20 decembrie, 1938. - Nu...
Mi-e teamă să-ți spun cu adevărat în ce an trăim
cei care sunt în afara acestui vis.
Știu că dacă aș face un efort m-aș trezi.
Nu visezi, Coane Dominic.
Ești aici, cu prietenii tăi la Cafe Select.
Asta e ceea ce ne-am imaginat că s-a întâmplat.
Când Conul Dominic și-a revenit în simțuri
o să vedeți. Vie direct la Cafe Select.
Dar dacă nu visez, atunci voi nu ați ști despre...
Hiroșima.
Despre bomba cu hidrogen. Sau Neil Armstrong.
Astronautul care...
a aterizat și a pășit pe Lună.
Vara trecută, în iulie.
Dominic...e Dominic.
E adevărat, te-ai întors. Bun venit.
Arăți bine. Bun venit, vechiul meu prieten.
E ca în povestea aceea a filozofului chinez...
Cea pe care v-am spus-o de nenumărate ori...
Care filozof chinez?
Numele îmi scapă acum.
Acela cu fluturele.
E prea lung să mai povestesc o dată.
- Am chemat o sanie să te ducă acasă. - Nu am nevoie de sanie.
Mă duc pe jos.
Data viitoare când se mai pune problema am să știu cum să răspund.
Care problemă, Coane Dominic?
Cea care ne frământă pe toți.
Dominic?
Te dor dinții?
Să încui ușa? Oaspetele de la 19 nu a revenit încă.
S-a dus la Cafe Select. Am să sun.
Da, a fost aici.
S-a dus în spate.
Nu era nimeni, așa că a stat câteva minute și a plecat fără să-și ia la revedere.
Își ținea mâna la gură.
Și al treilea?
Unde vrei să pun al treilea trandafir?
Traducerea și adaptarea: veverița_bc și adicoto